RUNDTUR
-En lille blondine med en lædertaske? -Jeg har ikke set hende i to måneder.
-Måske har hun skiftet job. -Eller tager taxa.
Synd. Hun lyste op om morgenen.
Du kører da ikke i cirkler.
-Rundturen er hård. -Jeg ved ikke, hvad der er værst.
Vi kan godt bytte.
Aner l, hvordan det er at køre i cirkler hele dagen?
Fortæl ham det, Martin.
-Lad os nu se. Madrid-Valencia. -Sæt "1-X".
Sæt et to-tal. Så kan vi vinde 100 millioner.
-Hvad ville I bruge alle de pesetas til? -Købe en cabriolet.
Du ville sikkert følge busruten.
PARADISHAVERNE
-Jeg ville tage til Norge. -Norge?
Ja, Norge. Norge er fedt.
Hvad er der i Norge?
Norske piger. De er meget hotte, bedre end svenske piger.
-Brasilien er bedre. -Brasilien må være fantastisk.
Og dig, Martin?
-Afbryd ham ikke, han koncentrerer sig. -Han kører stadig i cirkler.
Dit stoppested.
Fortsætter du sådan, slår du dig selv ihjel.
Og hva' så? Ingen ville savne mig.
Ved I, hvor mange ruter vi kører om året?
Syv om dagen, ganget med seks, giver 42 om ugen.
-Vi arbejder 50 uger om året... -Jeg føler mig svimmel.
Atletic-Zaragoza.
-Du kører ikke i forstæderne. -Jeg ved ikke, hvad der er værst.
Ved du, hvordan de gader er efter dit skift?
Virkelig skræmmende.
2.100 og jeg har 39 år endnu inden pensionen...
-Jeg stoler ikke på de mennesker. -De er syge.
Så burde de gå til lægen.
...minus to uger når jeg er syg...
og to mere fordi jeg ikke gider...
Næste gang vifter jeg med "deoen", så han skider i bukserne.
Lort, pas på.
-Jeg ved, hvad jeg gør. -Blev de ikke forbudte?
-Hvis Jareño ser dig, er du på den. -Han kører ikke i forstæderne.
Pis! Han kører eller ændrer ruten.
-Han aner ikke, hvad frygt er. -Lad os nu se.
Pas på, det stads kan gøre dig blind.
Sådan. 83.800, mere eller mindre.
-83.000 hvad? -Cirkler, fra nu af og til jeg dør.
-Det gælder jer alle. -Du kan få alle til at miste arbejdslysten.
Det ligner en kuglepen. Hvor trykker man?
-Hvad er der galt med ham? -Han har en dårlig dag.
Ikke dårlig, som hver dag.
Her?
Hvad laver du? Pas på, for pokker!
Vil du indenfor?
Nej, jeg kan ikke lige nu. Jeg tog Lupe med. Kan du se efter hende?
-Rejser du bort? -Ja, et par dage.
Okay.
Hun kan holde mig med selskab.
-Hvordan går det? -Nu gør jeg rent på bedre steder.
-Hvad med ryggen? -Bedre.
Jeg laver nogle øvelser, som lægen foreslog.
Tag det roligt med Rosa. Hun har vrøvl med ryggen.
Jeg havde noget at sige dig, men jeg kan ikke huske det.
Hendes mad.
Jeg tror, det var vigtigt. Jeg siger det, når jeg kommer på det.
Glem det, Rosa...
Skidt pyt. Pas godt på dig selv.
Du har været en god nabo.
-Har du det godt, knægt? -Fint.
-Hvor skal du hen? Ud og rejse? -Ja.
Til Norge.
...vinder 150.000 pesetas! Tillykke!
Tak.
Den vej, tak.
...han tager på stranden.
Moralen er, at hvis du vil rejse gratis, så brug dit Turileisure-kort.
Jeg ved, du er vild efter at møde mig.
Ring til mig! Så kan vi være vilde sammen.
...i stjernerne, hvis du skal træffe en beslutning...
eller har et problem, eller hvis du er ensom...
så ring til 906-2424 og vi vil svare dig...
Hold nu op, du får det bedre for hver dag.
Bedre?
Jeg er træt af min mand, gamle mennesker og ham japaneren, der gjorde arbejdet.
Jeg har aldrig brudt mig om japanere, selv i 70'erne...
Nu har jeg det! Gassen!
Gasselskabet har lukket for din gas.
Jeg er håbløs!
Hvad laver du? Du slår dig selv ihjel! Skift pusher.
Svin.
De siger noget til os. Jeg er sikker.
I reklamerne.
Hvis du ser godt efter, er nogle bogstaver lysere end andre.
Det kommer an på dagen. Det er en meget hårfin forskel.
Det kommer an på, hvad man dækker, så læser man forskellige ting.
Underbevidste beskeder, der er, hvad det er.
Svin.
Men hvem?
CIA, regeringen, væsner fra en anden verden, hvem ved?
Men de siger noget.
Forskellige ting, afhængig af hvad vi vil se.
Prøv.
Jeg vil stadig springe ud! Lad mig være i fred.
-Sagde jeg, du skulle lade være? -Nej.
Gør som du vil. Jeg siger bare, du skal prøve.
Gu' vil jeg ej! Jeg vil begå selvmord! Ikke prøve det dumme fis!
Sig ikke, at beskederne er dumme. De er ikke dumme.
De har et formål.
Men ingen vil holde dig fra at springe ud.
Jeg tænkte bare, om du ville prøve at leve livet, inden du dør.
Min Gud!
Jeg så ham ikke.
-Har du det godt? -Han dukkede bare op.
Kan du røre dig? Vil du have noget?
En kop kaffe.
100 millioner pesetas. Kontant eller på en bankkonto efter eget valg.
Ingen papirer, ingen løn, ingen spørgsmål. Skriv under, og det er alt.
Brug dem på en uge, og spring derefter ud fra en viadukt.
Hvem er de?
Lånehajer. Slemme folk.
De giver dig nul tid og skyhøje renter. 50 procent.
De arbejder med firmaer, røgslørsforretninger...
100 millioner pesetas.
Og du skylder dem 150 millioner efter en uge.
Betaler du ikke, dræber de dig. Men det er jo lige meget, ikke?
-Jeg stoler ikke på dem. -Det behøver du ikke.
Du skal bare tage pengene og bruge dem.
Det er så let. Kan du lide hasardspil?
Ja.
Og hvad får du ud af alt det her?
Femten procent. Min provision.
Paco! En kop kaffe og...
To. Bare sådan uden en garant eller noget?
Hvem har sagt det? Du har en.
Dit liv.
Tænk på det. Du har intet at miste. Du skal dø alligevel.
-Så kan du prøve det. -Prøve hvad?
At være rig. Har du en bedre plan?
Tænd for klimaanlægget hvis du vil. Og spænd sikkerhedsselen.
Jeg skal tage mig af dig. Du er min investering.
Men der er en air bag.
Firmaet købte mig en ny bil hvert andet år.
Bedre tider.
-Hvad lavede du? -Revisor.
Banker, finansselskaber. De plejede at slås om mig.
Men en dag gik det hele i vasken. For to år siden. Det var i aviserne.
For to år siden kunne jeg ikke købe en avis.
Kort fortalt...
bossen blev dømt, og vi røg med i faldet.
Det var hans kones skyld. Den sæk.
Hun fandt manden i seng med tjenestepigen og tog hævn.
Hun fotokopierede hans regnskaber og sendte en hen til retten med dem.
Sæk!
Da de åbnede pengeskabet, lugtede det langt væk.
Gæt hvis underskrift der var på halvdelen af papirerne?
Vi gik for langt.
Men ved du hvad?
Tjenestepigen var dét værd.
-Du tænkte på, hvorfor jeg... -Egentlig ikke.
Jeg vil helst ikke vide det.
Du har en uge endnu, jeg vil ikke begynde at synes om dig.
Jeg er meget sentimental og ville lide under det bagefter.
Så er vi her.
Prærierne - Plejehjem
...mange tak for at have stillet ind på vores kanal.
Vi ses i morgen.
Vent her.
Heldet er med os. Hun vil møde dig. Gør alt du får besked på.
Jeg tror, hun kunne lide dig.
Klar. Kom.
-Skal jeg ikke skrive under? -Nej. De stoler på dig.
De kalder hende "La Señora".
Det siges, hun blev rig efter krigen ved at sælge forældreløse til den arabiske mafia.
Og ikke kun det. Hun lader til at være begyndt med sin egen datter.
-Det siger de for at skræmme folk. -De skræmte mig.
Du har fjernbetjeningen!
-Den er allerede åben. -Lad mig prøve.
Jeg elsker fjernbetjeninger.
Hvis Gud findes, har han sikkert en masse.
Sådan har jeg altid troet han var.
Siddende i en høj lænestol, omringet af tusindvis af fjernbetjeninger.
I morgen får du en masse lænestole og fjernbetjeninger. Jeg ta'r dig med hjem.
Nu hvor jeg er rig, ta'r du mig med hjem? Ikke tale om! Jeg vil fejre det!
I morgen bliver du rig, i dag er du flad.
Giv mig et lån. Jeg betaler tilbage i morgen ganget med fem.
Jeg er ligeglad. Lad os fejre det.
Jeg giver dig et lån, men jeg bliver her.
Kom nu.
Du kan fortælle mig om din chef og tjenestepigen igen.
-Var hun rigtig hot? -Brændende varm.
-Har du spist aftensmad? -Ja, men det er ligegyldigt.
Jeg er rig, jeg kan spise to gange.
En omgang rejer til. Nej, to tak!
To gange calamari til og kom med lidt blæksprutter...
en omgang pomfritter, endnu en russisk salat, og hør...
giv os lidt af hvert. Så forveksler vi ikke noget.
-Vil du have noget? -Nej, jeg er ikke sulten.
Det er jeg heller ikke. Vi er rige. Vi spiser, selvom vi ikke er sultne.
-Hvad synes du? -Som du vil.
Og noget øl.
Masser af øl. Den dyreste.
Jeg er rig.
De tror ikke på mig. Vi skulle være gået til et mere elegant sted.
De genkender ikke en millionær, når de ser en.
For at være rig skal man se rig ud.
Vær tålmodig og nyd dit sidste måltid som fattig.
Ikke tale om. Jeg er træt af at være fattig.
Jeg har været fattig hele livet. Det er forbi.
Vær fattig hvis du vil.
-Du burde gå hjem og i morgen... -Aldrig i livet!
Vi tager et andet sted hen.
Til et af de diskoteker hvor de ikke lukker én ind.
Jeg vil drikke, møde piger. Jeg fortjener det, ikke?
Jeg har sgu fortjent det! Ikke fordi jeg vandt lotteriet.
Fordi jeg havde modet til det.
-Til hvad? -Til at dræbe mig selv.
Jeg har dræbt mig selv, jeg er død.
Millionær og død. Det er hvad jeg er, frue.
Nå men...
følger du med mig?
Jeg betaler dig.
Hvor meget tjener du?
100.000 pesetas? 200.000, og du følger med mig.
Du behøver ikke selskab, du behøver en revisor.
Perfekt. Er du ikke revisor?
Glem det. Jeg har gjort mit.
Du kan hjælpe mig med at bruge dem.
Alene ved jeg ikke, hvor jeg skal begynde.
-Hvor meget vil du have? -Jeg sagde "nej". Jeg er pensioneret.
800.000 pesetas? 1 million om ugen?
Nej, Martin, for fanden. Du er røvirriterende.
1,5 millioner pesetas.
3 millioner pesetas. Kun fordi det er dig.
Hold da op, sikke en revisor!
-Stoler du på mig? -Nej, men jeg er ligeglad.
Hvad hedder du forresten?
Salva. Salvador.
De er helt ens.
-Som i bladene? -Nej, som i drømmene.
Tre mere, tak.
Spørg hvad de tre vil have, tag selv én...
og giv alle andre det, de vil have. Giv mig regningen.
-100 millioner pesetas. -Hvad?
100 millioner pesetas.
Nej!
Davs, frøken...
Vil De sige mig... jeg har værelse 402...
Vil De sige mig, hvad jeg hedder?
Er værelset booket i mit navn?
Og hvilken dag er det i dag?
Tak.
Mange tak, frøken.
-Godmorgen. Hvordan har De sovet? -Godt.
Okay, gutter, kom.
Hvad er det her?
Hvordan føler du dig?
Som en millionær.
-Her, tag nøglerne til kongeriget. -Er det alt?
Du behøver ikke andet. Du skal kun skrive under.
-Er det ikke bedre, du ta'r dig af dem? -De står i dit navn.
Ja, men du er revisoren. Du er meget dyr, så fortjen din løn.
Til dine udgifter. Jeg klarer resten.
Bed om hvad som helst.
Jeg vil have en fest, en enorm fest.
I en villa med svømmebassin og mad og drikke og det hele.
-Hvad er det hele? -Det hele!
Levende musik, mexicansk musik, jeg elsker det...
og tryllekunstnere, klovne, akrobater, det hele! Kaviar.
Ægte iransk kaviar.
Og laks, champagne, popcorn, kroketter, blæksprutter.
Candyfloss.
Og parkeringsvagter. Tre.
Og en kagebod og fyrværkeri.
Et russisk kor og et slangemenneske, der er slangetæmmer.
Og et slangemenneske til uden slanger.
Og kinesiske dansere, som danser mavedans.
-De er ikke kinesere, de er arabere. -Skidt pyt. Tre stykker.
Balloner, konfetti, serpentiner, papirlanterner, kanelsmåkager...
en fyr, der går på et reb, hvad er det, de hedder?
-Linedansere. -En linedanser, som går mellem træerne!
Også tre af dem.
-Der mangler en ting. -Hvad?
Gæster.
-Gæster? -Der skal da gæster til en fest, ikke?
Jo.
Her, det her er gæsterne.
Må jeg bede om en cigaret?
Har du ild?
Er du her for at nyde festen?
Hent lidt mere is, vi er næsten løbet tør.
Og skynd dig.
Vinkælder, gymnastiksal, sauna, boblebad og svømmebassin, et indendørs...
opvarmet svømmebassin, du vil elske det.
De lovede at blive færdige i dag.
Jeg taler med dem i morgen.
Det lader til, de ikke kan fylde det, før de forbinder...
Undskyld, jeg ledte efter badeværelset og for vild. Det er et enormt sted.
På vejen ud, jeg tror, det er tredje dør på venstre hånd.
Det kan ikke fyldes, før rensesystemet slås til.
Rensesystemet kan ikke slås til, før de kommer og tjekker ledningerne...
-Hører du efter? -Ja, alt er i orden.
Huset, festen, alt er perfekt.
-Er det, som du ville have det? -Ja.
Så nyd det.
Det er dit ansvar. En advarsel!
Fortsæt arbejdet.
Er alt okay? Også drinksene?
Bare spørg, hvis I vil have noget.
Jeg håber, I morer jer.
Sikke et sammentræf, at vi har samme efternavn.
Ja, virkelig. Det er ikke et almindeligt efternavn.
Måske er I i familie med hinanden...
-Pas på! -Undskyld, jeg så dig ikke.
Det håber jeg ikke. Gør noget! Saml i det mindste glassene op.
Mister jeg mit job, er det din skyld.
-Røvhullet er her allerede. -Hvad sker der?
-Prøver du at ødelægge festen? -Han skubbede til bakken!
Jeg var distræt...
Hold kæft!
Kaldes idioter nu for "distræte"?
-Hent dine ting nu! -Vent.
-Men det var idioten! -Den idiot, jeg mener den herre...
er faktisk husets ejer. Han er også min klient.
Hent dine ting nu.
Jeg beklager, hr., jeg aner ikke, hvordan det skete.
-Jeg er virkelig ked af det. -Er hun altid sådan?
-Vent. Jeg kan løse problemet. -Hvad skal du nu løse?
Jeg betaler jo, ikke? Det er ikke så slemt. Jeg har flere sæt tøj.
Sikkert. Du smider et væk og tager et andet på.
Fyrer de mig, er det din skyld.
Sig ikke du kan løse det. Måske i dag, men i morgen?
Vil du være der, så de kan give mig et job?
Men du kan være ligeglad. Du er rig.
Du ved ikke, hvordan det er at være flad, bo i en lortelejlighed...
få lukket for gassen, fordi regningen ikke er betalt.
-Til helvede med denne skide fest! -Jeg taler med din chef.
Chef? Hvilken chef? Jeg har ingen chef.
Fyren er et røvhul.
Fordi jeg har en kontrakt betyder ikke, at jeg har en chef.
Hvor kommer du fra?
-Hvorfor? -Din accent.
Nå, min accent.
-Hvad? Generer den dig? -Nej, tværtimod.
Den virker...
Jeg ved ikke, den virker eksotisk.
-Hvad kigger du på? -Ingenting.
Du begyndte at klæde dig af.
Og hvad så? Ved du ikke, hvordan man vender sig om?
Lærer I ikke gode manerer i privatskolerne?
Men en dag vil vi ændre situationen. Med tiden.
Vi vil sidde ved bordet, og I vil betjene os.
-Til den tid vil jeg være til stede. -Vil du med ud og køre?
-Glem det. -Jeg har bilen her.
Den kan du stikke skråt op.
-Lød det også eksotisk? -Det er ikke et problem.
Ved du, hvad busser er? Store køretøjer, som normale folk tager?
Beklager. Jeg er ikke interesseret i noget, du kan tilbyde mig.
Ikke engang et job?
Der er en anden fest her i morgen.
Jeg behøver hjælp.
Vi får se.
Jeg venter dig.
Her er de.
Ville du ikke have piger? Her er de.
Velkommen, de damer, føl jer hjemme.
Gå indenfor.
Plus 650.000 pesetas, plus 417.000 pesetas...
plus 215.000 pesetas, det bliver 2.411.126 pesetas.
Plus husleje, cateringfakturaen, underholdningsbureauet...
Vi ses senere.
Pigerne og fyrværkeriet.
Skriv under på kontrakten og vekselaccepten.
Her...
og der.
Giv mig et par underskrevne checks til massageservicen og gæsteparkeringen.
Her.
Det er da ikke en dårlig start, vel?
-Jeg ville ha' en villa med svømmebassin. -Det har du.
-Skulle jeg sige, jeg ville have vand i? -Drop det bassin.
Du er rig. Du skal gøre, som rige folk gør.
Og hvad gør rige folk?
Hvad? Bruger penge?
Ja. Selvfølgelig, og hvad ellers?
Det ved jeg ikke.
Socialiserer med andre rige. Jeg tager dig med til et sted, du vil ku' lide.
Hvad hvis vi fyldte det med champagne?
Der er de. Det er deres naturlige miljø.
De socialiserer kun med deres egne. Og de er fantastiske jægere.
De er altædende, og de er meget selskabelige.
De holder sig ikke til en partner, men er i løbetid året rundt...
med større intensitet om foråret og når de afslutter en god handel.
Og de er alle her.
Se, det er Yañez.
Og Martorell, elevatorfyren.
-Er han elevatorfører? -Nej, han laver dem.
Ham ved siden af er Ufarte fra Cardesa-gruppen. Cementbranchen.
De begyndte sammen, men nu er de uvenner.
Lort, der er Montero. Montero er et svin.
-Er I venner? -Gode venner.
Kom, jeg præsenterer dig.
Vent.
-Hvad skal jeg tale om? -Ingenting. Som dem.
Kender du aktiemarkedet?
Ved du, hvad lbex eller Mibor er? Dow Jones?
Ja, han er skøn. Han skrev Don't Go Breaking My Heart.
-Er det ham? -Sig ikke ja eller nej.
Siger de noget svært, så giv dem videre til mig.
Der er altid tre grundlæggende svar.
"Selvfølgelig", hvis de er sikker. Er du usikker: "Sandsynligvis."
-Er du i tvivl: "Fortæl mig om det!" -Vent, "Selvfølgelig", "Sandsynligvis"...
Og "Fortæl mig om det". Sådan skal det gøres. Smil altid.
Verden er vidunderlig, fordi den er din.
-Salvita, hvor har du været? -Som om jeg ville fortælle dig det.
Montero, Martin, min partner. Han er ny her.
Parat til at genopfinde markedet som Salva gjorde?
-"Selvfølgelig." -Du har en god lærermester.
Han vidste det med det asiatiske marked tre måneder før, det skete.
Han ser tingene før alle andre, men han siger aldrig hvordan.
Jeg holder ørerne åbne.
Hvad nu?
Vent til jordskælvet er ovre og sælg hvad du kan, ikke?
"Sandsynligvis."
Det gjorde "La Gallega," og se, hvad der kom ud af det.
"La Gallega" er en godte.
Jeg ved ikke, hvad der ophidser mig mest, millionerne eller hendes røv.
Hvad skal vi give hende?
-Et ottetal. -Mere, otte og en halv.
Hvad? Jeg giver højst syv.
Hold da kæft, du har høje standarder.
Forestil dig hende i sengen, du ved, du boller med 70 procent af Euroelectrics.
-Det må være det bedste. Synes du ikke? -"Fortæl mig om det!"
-Fire, fire og en halv... -Maksimalt.
-Tre. -Tre og en halv.
Rengøringsdamer er også gode. Har du prøvet dem?
-Aldrig i livet. -Du går glip af noget.
De ophidser mig, du ved sikkert ikke hvorfor.
Fordi de tilbringer livet på alle fire og beder om det.
Hvad siger du? Vil du have lidt? Eller er du bange for at blive smittet?
"Selvfølgelig."
Med elektricitet og en rengøringsdame kunne det slå gnister.
-Sikke en overraskelse! -Jeg behøver jobbet.
Kom ind. Lola, må jeg kalde dig Lola?
Kald mig hvad fanden du vil. Hvor kan jeg klæde om?
Nej, nej, nej. Det er fint sådan. Det er et lille selskab.
Denne vej.
-Er gæsterne her? -Hun er lige kommet.
-En gæst? -Kun en.
Jeg forstår.
Herren vil more sig med tjenestepigen.
Hvem tror du, du er? Jeg spiser middag med hvem jeg vil.
Og ingen skal behandle mig som en luder.
Jeg inviterer dig kun på middag.
Nej! Du betaler mig for at spise middag. Det er ikke det samme.
Du kan ikke købe alt.
For fanden, Lola, jeg prøver at undskylde for i går.
Har du glemt det? Du ville forny situationen.
"Ændre den". Ikke "forny" den.
Jamen, så gør det.
Når De er klar, serverer vi maden.
Hvad er der på menuen?
Vi begynder med en hummercreme-suppe efterfulgt af kalvemedaljoner...
med jordbær, og til dessert citron-champagnemousse.
Passer det fruen?
Det siger jeg senere.
Hvad var det nu, lave rav i den?
Ændre situationen.
-Vidste du, at jeg har arbejdet? -Det tror jeg ikke på.
Måske i begyndelsen, for længe siden, hvis du nu ikke har arvet.
Men det er lige meget, du har intet lavet.
Sådan er det.
Du producerer ikke rigdom, rigdom producerer dig.
Vent, vent.
Der er ikke noget os og dem her. Her er jeg.
Enhver har et liv og retten til at råde over det.
Fis! Uden ligeberettigelse er der ingen frihed.
Ingen gav mig noget!
Naturligvis. Du er sikkert en af dem, som tjente en formue på en nat.
På en nat!
Nu kan du give efter for dine rigmandsluner.
Som festen eller denne middag.
Havde du noget bedre for?
Alt muligt, som hver dag, det normale mennesker gør i weekenden.
Hvad gør normale mennesker i weekenden?
Man kan gå ud og tage en drink, gå på diskotek, for eksempel.
Det kan vi godt gøre.
Det er lørdag. Der er fuldt overalt. Man kan ikke danse.
Man kan aldrig vide. Måske er vi heldige.
-Jeg beklager. -Hvordan er det, du holder på flasken?
-Hvad er du for en tjener? -Hent en anden.
Og skynd dig!
Salva. Hvor er der et godt diskotek?
Hvordan går det?
-Har du det godt? -Ja.
-Er musikken for høj? -Nej.
PRIVAT FEST - LUKKET
Skriv under.
Ræk mig checkhæftet.
-Hvorfor? -Hvad synes du så?
Om hvem? Pancho Villa?
Lola.
Hun er ikke dårlig. Hun virker intelligent. Hun ser godt ud.
Du må gerne være ærlig.
Jeg kan ikke lide hende. Jeg ved ikke hvorfor.
Desuden har hun et alvorligt problem.
-Hvilket? -Der er kun en af hende.
Du har fire dage at leve i.
Du kunne få en ny hver dag, men du vil kun have hende.
Jeg vil ikke have en ny hver dag.
-Hvorfor ikke? -Fordi jeg ikke vil.
-Du er vel ikke ved at forelske dig? -Sig ikke sådan noget fis.
Hvordan skulle jeg forelske mig? Jeg kan bare godt lide hende.
Og hvad hvis hun ikke vil? Hvis hun spiller kold?
Når du boller hende, bliver det med en pistol bag øret.
Pas dig selv.
Hvad gør jeg med det her?
Blærer dig. Rejser, middage, koncerter. Imponerer hende.
Jeg forstår dig ikke.
Med penge behøver du ikke få nogen til at forelske sig for at dyrke sex.
Pis med dig!
Penge giver dig lov til at gøre som du vil.
Jeg håber denne Moët & Chandon er bedre end æblevin.
-Er det ikke kønt? -Meget.
Det er 320 meter høj. 15.000 stykker metal. Svejset sammen et for et.
Det blev bygget af en fyr ved navn Eiffel.
Sikke et sammentræf, som tårnet.
Det minder mig om mit kvarter, om højspændingsmasterne.
Det er sandt. En lille smule.
Martin, ser det ikke ud som om, jeg stjal den?
Steder som det her gør mig rigtig nervøs.
Gør som mig. Bare opfør dig naturligt.
Okay.
-Det hele smagte meget godt. -Gazpacho'en var lidt mærkelig.
Martin, det var ikke gazpacho. Det var carpaccio.
Sikke en klovn! Du laver altid sjov.
Lort, en gave.
Med visse kunder er der særlige forskelle.
Hvad har du lyst til at lave? Hvad lavede du en nat før vi mødtes?
-Sov. -Alene?
Hvad rager det dig?
-Du har personlighed... -Har jeg?
Ja.
Du observerer...
du kan lide at reflektere, mens du kører...
og du har meget følsomme fødder.
-Årh, hold op! -Helt ærligt.
Det hele er her, men der er noget mærkeligt.
Normalt er rige folks underskrift tungere. De bærer over med sig selv...
og har en tendens til at læne sig mod højre. Alt påvirker det, forstår du?
Følelser, for eksempel.
Når man er ked af det, skriver man anderledes, end når man er glad.
Eller når man forelsker sig.
Når man forelsker sig, forandres ens underskrift.
Måske afviser de det.
Martin, det er ikke det rette øjeblik. Jeg sidder i møde.
Nej, det skal vi diskutere med London.
Beklager, Martin, vi tales ved senere. I morgen er bedre.
Jeg lægger billetterne ved vinduet i dit navn.
Ja, med London, de har økonomirappoerten.
Martin, jeg må lægge på. Vi ses i morgen, mor dig.
Lola...
Sikke et sammentræf. Har du tid?
Hvordan går det med Martin?
Fint, hvorfor?
Ikke for noget. Han virker meget begejstret.
Jeg glæder mig på jeres vegne. Tillykke.
-Hvorfor siger du tillykke? -Hvorfor tror du?
-l er da sammen, ikke? -Det ville jeg ikke sige.
Vi har kun mødtes et par gange.
Martin har temmelig travlt. Han har ikke meget tid.
Når han helliger sig noget, har han en grund.
-Hvad har det med dig at gøre? -Jeg er hans ven.
Jeg troede, du var hans revisor.
Hør, Lola, jeg kan lide dig.
Jeg mener det. Du virker pålidelig.
Dette var ikke et sammentræf, vel?
Jeg ville bare advare dig. Martin er ikke god for dig.
I er forskellige. Han forsvinder måske en dag.
-Jeg vil ikke ha' penge. -Nej, nej.
-Du tænker det. -Jeg ved, hvad der vil ske.
Jeg ville fortælle dig det. For at spare dig besværet.
Hør. Jeg er ikke luder, okay?
Fordi din mor var det, betyder det ikke, at alle kvinder, du møder, er det.
Lad være med at projicere. Jeg er sammen med ham, fordi jeg vil.
-Lola. -Lola går sin vej.
Lola er træt af at blive behandlet som lort.
Og når det ikke sker, ødelægger du det.
Hvad tror du? At han ikke kan forelske sig i mig? Fordi jeg er fattig?
Har du ikke set Pretty Woman, røvhul?
Jeg betaler for det her.
Det er en af de bedste ouverturer.
For ikke at nævne det næsten ekspressionistiske, subjektive kor.
Han er virkelig god, men her overgår han sig selv.
La Forza del Destino, et fantastisk tema for et dramatisk geni som ham.
Jeg elsker Verdi! Hvad er der?
-Ingenting. Du kan lide Verdi. -Og hvad så?
Hvad tror du? Jeg kan lide Los Panchos.
Hvorfor er vi sammen? Vi har intet til fælles.
Jeg er ikke forelsket i Verdi. Jeg elsker ham lidt.
Jeg har aldrig hørt om ham. De sang arier, ikke vuggeviser, for dig.
Du behøver ikke overdrive.
-Salva havde ret. -Hvorfor?
-Han besøgte mig. -Hvorfor?
Han sagde, jeg vil have dine penge...
og når jeg mindst tror det, forlader du mig.
Tænk ikke på det, han kan ikke lide dig.
-Eller det modsatte. -Det modsatte? Hvorfor?
Aner det ikke. Han sagde, han kunne lide mig. Han var venlig.
Han talte klart: Jeg skulle lade dig være i fred.
Lola. Glem ham. Han er en fin fyr, men han stoler ikke på nogen.
Det overrasker mig ikke, han kan lide dig. Hvorfor ikke?
-Jeg vil hjem. -Okay, jeg kører dig.
Nej. Du må ikke se mit hus. Du vil ikke kunne li' det.
Det vil jeg måske. Hvad ved du om det?
Måske kender jeg din bydel bedre, end du gør.
-Mon dog. -Vi er ikke så forskellige.
Ting forandrer sig. På en nat. Det ved jeg af erfaring.
Kom. Kom nu.
Lort!
-Hvad er der? -Fandens også!
Virker den ikke?
-Er det sjovt? -Temmelig.
-Hvad gør vi nu? -Nu tager vi en bus.
I mit kvarter ville de bryde ind i den på et øjeblik.
Vil du virkelig se det?
Lad os spise noget. Jeg betaler, kom.
Vov ikke at bede om gafler, jeg kender dig.
Det her skal spises med fingrene. Kom nu!
Stenene skal ned på gulvet, det er det lavet til.
Spyt. Vær ikke bange. Spyt.
Smukt, du er meget modig. Nu kommer den bedste del.
Molina rør den og han scorer!
-Har du lyst til at stå på ski? -Okay!
-Det er som i Schweiz, ikke? -Bedre. Det er ikke koldt.
Eller smertefuldt.
-Pas på træet! -Jeg vinder, jeg vinder.
Ja! Verdensrekord! Jeg slog dig.
Kom nu.
Skal vi prøve en anden sport?
-Ja, hvilken? -100 meterløbet.
Okay. Hvor er maskinen?
Her, kom nu.
Nu!
Pas på! Han kommer!
Godt han var så sød. Nogle chauffører er røvhuller.
Det kan jeg forestille mig.
-Har du nogensinde taget en bus? -Ja, nogle gange.
Jeg elsker det.
-Virkelig? Hvorfor? -Det ved jeg ikke, jeg kan lide det.
Man ser bedre højere oppe.
Nej, ikke bedre. Det samme.
Verden er den samme set fra en bus som fra andre steder.
Jeg er en ekspert.
Er du? Og hvad ved du om busser?
-En del. -Hvorfor?
Fordi... jeg laver dem.
De fascinerede mig, da jeg var barn.
Det var som at forlade bydelen med et rumskib, på vej mod en anden planet.
Hvad laver du? Det er ikke her.
Dit stoppested, kom.
-Hvad laver du? Lad ham være. -Kom nu, dit stoppested.
Hvad så? Har I fået nye uniformer?
Jeg kunne bedre lide den anden.
-Kender du ham? -Han er fuld.
Jeg har savnet dig.
Dette er min have. Undskyld rodet.
Her legede jeg som barn med Ana, min første ven her.
Vi var sammen hele dagen.
Jeg var Lancelot, hun var lady Guinevere, og dette var slottet.
Vi plejede at lade som om, der var en enorm rosenhave...
og at der lå en magisk ring gemt i den.
Og fandt man den, blev man voksen med det samme.
Ringen var fra en dåse.
En dag rakte Ana hånden ind i nogle buske efter den...
og blev stukket.
Hun sagde, det var en torn, men det var det ikke.
Det var en kanyle, og vores leg røg i vasken.
-Døde hun? -Nej. Der skete ikke noget med hende.
Men det gjorde der med mig.
Hvad?
Jeg vågnede op.
Mine drømme var forbi.
Slottet, legene...
Der er ingen roser her. Der vokser kun roser i dine haver.
Ikke altid.
Af og til bli'r drømme til virkelighed.
-Er du også ekspert i drømme? -Også det.
Jeg er specialist i drømme og busser.
Ikke i dag.
Min søster er hjemme. Vi bor sammen.
Det ville være bedre en anden dag.
Snart.
Hold kæft, hvor er det anderledes end æblevin!
Dette er livet!
-Ved du, hvor meget du har brugt? -Det er dit problem, ikke mit.
Jeg har ingen problemer. Dem smed jeg ned fra viadukten.
I går kyssede jeg hende næsten.
Skriv under. Vidunderligt! Det næsten-kys kostede dig 70 millioner.
Jeg tør ikke tænke på, hvad det vil koste dig at hoppe i kanen.
-Du er jaloux. -Hvem, mig?
Ja, dig. Jaloux. Det er normalt.
Lola er dejlig, og du er menneskelig. Du har dine behov.
Drop det lort. Den eneste forelskede idiot er dig.
Jeg er bare din revisor. Den eneste jeg...
Netop. Du er bare min revisor. Så opfør dig som en revisor.
-Jeg behøver 2 millioner pesetas. -Til hvad?
Det er min sag, Salva, du behøver ikke vide alt.
Din sag, din sag.
Fint.
Du ved, hvad du gør. Det er dine penge, brug dem som du vil.
Pengene til champagne, okay. Og med disse 2 millioner får du at se.
Men 4.727.225 pesetas til roser? Det kræver nosser.
Bare hun ikke har allergi.
Jeg elsker dette sted. Alt ser så kønt ud.
Hvordan kan nogen begå selvmord med alt dette foran sig?
-Måske kan de ikke se det. -Så burde de sgu se efter!
De ankommer, kravler op og hopper. Bare sådan.
-Gør de? -På ære, to om måneden. I gennemsnit.
Og det stiger til foråret på grund af allergien.
-Allergien? -Over for livet. Jeg forstår det ikke.
Hvis dette er så kønt, må der være mere kønt, ikke?
-Hvorfor tænker de ikke? -Er det sket for dig?
Nej, ikke for mig. For lady Guinevere.
Los Lagos Biograf
-Vidste du, at de sender os beskeder? -Hvem?
-Reklamerne. -Det er det, de er der for, ikke?
Nej, en anden slags underbevidst besked.
Jeg troede heller ikke på det i starten.
Prøv det, så skal du se.
-Ser du noget? -Det er rigtigt!
Hvad?
Vil du nogensinde...
kysse mig?
Er du vågen?
Jeg er ikke sikker.
-Er alt det her vores? -Til kl. 12.
-Kommer du her ofte? -Af og til.
-Tager du altid kvinder med hertil? -Nej, ikke altid.
Det tror jeg ikke på.
-Det gør ikke noget, jeg er ikke jaloux. -Ikke?
Egentlig er jeg meget jaloux.
Jeg vil have dig helt for mig selv.
Og jeg vil kun være din.
-Hvis du vil. -Selvfølgelig vil jeg det.
Så skriv under.
-Jeg troede ikke, du troede på papirer. -Det gør jeg ikke. Jeg tror på hud.
Vend dig om.
Pas på, jeg er kilden.
Lig stille.
Skrev du ikke dit navn i dine skolebøger, så du ikke kunne miste dem?
Nå, det her er det samme.
Jeg mistede altid mine bøger. Selv dem med mit navn i.
Du vil aldrig miste mig.
Martin. Der.
Hej.
Undskyld mig. Der lå en vigtig besked i receptionen.
Til mig?
-Er der andet? -Nej, tak.
"Kære ven, vi påminder dig om, at ved midnat...
"udløber perioden for tilbagebetalingen af dit lån.
"Beløbet, med renter, er på 150 millioner pesetas."
Hvem var det?
Ingenting. Fra firmaet.
Jeg har noget at ordne.
Hvad skal du ellers ordne?
Intet er vigtigere end mig.
Hvad er der?
Vil du ikke svømme?
Jeg er træt af champagne.
Jeg ordnede reservationerne.
Og gaven. Den var lidt dyr.
Her er fakturaen.
Vil du se den?
Det er sikkert fint.
Du skal hjælpe mig.
Jeg vil tale med de mennesker.
Tale om hvad?
Der er ikke noget at tale om.
Jeg vil betale. Jeg vil forhandle. Jeg vil have mere tid til at betale.
Mere tid? Hvor længe? En uge, 10 dage, en måned?
Hvordan vil du skaffe pengene? Ved at arbejde? Stjæle?
Umuligt. Det er masser af penge, Martin, masser.
Det er din egen skyld. Forelske dig. Du var død, glemte du det?
Døde folk forelsker sig ikke!
Man opsøger ikke den slags, det sker bare.
Det er jeg ikke så sikker på.
-Nej? Hvorfor ikke? -Ikke noget.
Du havde en grund til at sige det.
Fordi du opfører dig som en skide idiot. Lola er professionel.
Forstået? Hun er ude efter dine penge.
-Men hvad siger du? -De kan lugte dem. På afstand.
Jeg ved ikke hvordan, men det kan de. For Guds skyld, det er tydeligt.
-Hun er slet ikke interesseret i dig! -Pis med dig!
Det siger du, fordi du selv vil have hende! Du er forelsket i hende.
Du er tosset! Det kryb!
Forsvind. Af sted! Forsvind.
Checkhæftet.
Lola elsker mig, forstået? Hun elsker mig!
-Den er smuk. -Det er ikke den eneste.
-Er de ægte? -Ja.
-Og er du det? -Hvad?
-Er du ægte? -Ja, selvfølgelig. Hvorfor?
Lola, hvis jeg var...
Det er et eksempel, men forestil dig, at jeg var fattig.
-Ville du stadig elske mig? -Du siger nogle dumme ting.
Du er stinkende rig.
-Og varer de evigt? -Hvilke?
Diamanter. Det siger de i fjernsynet. Og du, Martin?
Varer du for evigt?
Det ved jeg ikke. Det tror jeg nok.
Men hvem ved? Måske dør jeg.
Hvorfor skulle du det?
Af mange årsager.
Tænk hvis jeg blev kørt ned.
-Eller fik kræft. -Kræft! Du milde!
Hvis jeg skyldte mafiaen 100 millioner, og de dræbte mig for ikke at betale dem.
Sikke nogle tanker! 100 millioner pesetas til mafiaen.
Det kunne være sandt, grin ikke.
Måske er jeg ikke rig. Måske bedrager jeg dig endda.
Bliv ikke narret. Skindet kan bedrage.
Har du en grund til at sige det her?
Har du det godt?
Ja...
Nej...
Stedet her gør mig nervøs.
Vi går.
Hvad mener du med det? Hvorhen?
Til et andet sted. For at danse. Du har da lyst til at danse, ikke? Tjener!
Tjener! Kom med regningen.
Skynd dig. Vi har travlt.
Martin, de slår dig ihjel.
-Mig? Hvem? -Tjeneren.
-Du har efterladt alt på tallerkenen. -Lola, du skræmte mig!
Beklager, hr. Det er blevet afvist. Har De et andet?
Afvist? Hvem har afvist det? Hvorfor? Jeg forstår det ikke.
-Bare rolig. Jeg betaler. -Nej, du skal ikke betale. Jeg betaler.
Gad vide hvorfor det er blevet afvist. Det er første gang...
Hvad er klokken?
Et minut over midnat, hr.
Bare for denne ene gang, det er lige meget.
Kom.
Og gaflen?
-Tager du den? -Ja, jeg samler på dem.
-Der er den. -Tak.
Hej. En sølvfarvet cabriolet.
-Beklager. Jeg forstår det ikke. -En cabriolet. Med blødt tag.
-Den er lige blevet taget. -Taget? Af hvem? Bugserbilen?
Nogle herrer. Fra Deres firma.
Et øjeblik. Fra mit firma? Hvilket firma?
De havde bilens dokumenter. Den stod i deres navn.
-Er der et problem? -Masser af dem. Masser af problemer.
De tog min bil, og jeg ved endnu ikke hvorfor.
Jeg så dokumenterne, den stod i deres navn.
-Hvem viste dig dokumenterne? -Nogle herrer, som kom.
-Men bilen er hans. -Ja.
Men den stod ikke i dit navn.
-Er det vigtigt? -Det vil jeg nok sige.
Følg venligst med indenfor.
Okay. Det er okay.
Jeg går. Det er meget sundt at gå.
-Beklager. Det er bedre hvis... -Det er ligegyldigt. Jeg tilgiver dig.
Jeg kan gå. Jeg ringer i morgen og ordner det hele.
Jeg tilgiver dig.
-Hvem tog bilen? -Fyrene fra arbejdet.
Nogle gange beder jeg dem om det. Så bliver jeg nødt til at gå lidt.
Det er bedre for blodomløbet at gå. Skal vi tage en taxa?
-Ville du ikke gå? -Kun en lille smule.
Det er godt for blodomløbet, men dårligt for ryggen.
Taxa!
-Vil du have en drink? -En øl.
En whisky soda og en øl.
Martin, hvor skal du hen?
Jeg kommer straks tilbage.
Jeg kan ikke svare, så læg en besked efter tonen.
Salva...
Du er der ikke. Okay. Det var sjovt i eftermiddags, ikke?
Jeg håber ikke, du tog det alvorligt.
Jeg må tale med dig, for jeg tror, de er...
De kalder på mig. Jeg ringer senere.
-Hej, du der! -Hvem, mig?
Det svin!
Vent lige lidt!
Det svin skal betale.
-Hvor er du? -Forpulede svin!
Han skal sgu betale.
Hvor gemmer du dig?
Bøssesvin! Måske gik han denne vej.
Kom nu.
-Hvad er der, mand? -Nej, lad være. Jeg skal nok betale.
-Ja, det skal du. Ellers går du ikke herfra! -Jeg behøver et par dage.
-Jeg er flad lige nu. -Så sku' du ikke have bedt om dem!
Det er mange penge.
Mange penge? 1.600 pesetas? Jeg beder ikke engang om en kuvertafgift.
-Det var importeret whisky. -1.600 pesetas?
Hvorfor sagde du det ikke? 1.600 pesetas er ikke noget problem.
Det er okay. Ja, ja.
Behold resten. 1.600 pesetas.
Vent på mig der og rør dig ikke.
Du må ikke tage telefonen eller svare i samtaleanlægget...
ring ikke til nogen og åbn ikke døren.
-Gå ikke hen til vinduerne. -Men...
Stil ingen spørgsmål.
-Din kaffe. -Undskyld mig.
-Har Salva været her i dag? -Jeg kender ingen Salva.
Jo, Salva. Han har skæg.
Vi var her sammen sidste uge. Vi sad og talte ved dette bord.
-Det kan jeg ikke huske. -Du skal huske det.
Du kender ham. Han kommer tit her. I talte sammen.
-Jeg kender ham ikke. -Selvfølgelig kender du ham.
Han vidste, hvad du hed! Han kaldte dig sgu Paco!
Endnu en tosse.
Der er travlt i aften.
Det er den fjerde ambulance med sirenerne på.
Tre knivstikkerier allerede.
Når det begynder sådan, holder det ikke op.
Det ved jeg af erfaring.
Jeg kunne lugte det fra start af. Der lugtede sært.
Jeg kan lugte det nu.
Spørg mig ikke hvorfor, men jeg kan lugte det.
Det ligger i luften.
Lugt, lugt.
Lugt! Det dræber dig ikke.
Kan du ikke lugte det?
Sandheden er, at det kan jeg ikke.
Det stinker.
Det lugter anderledes, som blod.
TlL LEJE
Milde Moses!
-Hvad laver du? -Det lugter.
-Kan du ikke lugte det? -Nej, hvad?
Kan du ikke lugte noget?
-Godt. Hvor mange var de? -Det ved jeg ikke. Jeg så ikke noget.
Forpulede svin.
Hvad ledte de efter? Penge? Tog de nogen?
Jeg har dem på mig. De vil have mig.
-Dig? Hvorfor? -Fordi. Lad os tage et sikkert sted hen.
-Hvorhen? -Hjem til en ven.
-Hvilken ven? -Kom nu.
Han hedder Rafa. Du skal møde ham. Han er som en bror. Vi står hinanden nær.
-Vi gik i skole sammen. -Gjorde I?
-Det gik dig godt, men ikke ham. -Ja.
-Hvad er det? -Det her? Ingenting.
Rafa er okay, men han har sære vaner.
Han siger, at sådan kommer besmittelsen ikke ind.
Jeg syntes også det lød dumt, da han sagde det.
Men du skal bare se, hvor sund den fyr er.
Han hoster aldrig.
Gør dig det behageligt. Der er T-shirts i den tredje skuffe i kommoden.
I kender virkelig hinanden godt.
Martin, hvad foregår der?
Ingenting.
Noget der er ved at blive kompliceret. Jeg vil møde nogle. Skidt pyt.
-Hvad er det? -Det er en lang, kompliceret historie.
-Er det farligt? -Ja, meget. Lag mig gemme mig.
-Og hvordan lyder historien? -Det ville du ikke forstå.
-Prøv engang. -Det er en hemmelighed.
Martin, hvor er jeg glad for at se dig. Nå, ja. Du er ikke alene.
Jeg så hende i går gennem kighullet. Kommer hun derfra?
-Hvorfra? -Norge.
-Hun er ikke norsk. -Hun ser sådan ud. Hun er smuk nok.
-Hun er fra Soria. -Er forældrene ikke norske?
-Nej. -Er hun der?
Ja, hun går ikke ud. Hun er genert.
-Nå, ja. Det må være meget koldt i Norge. -Hun er ikke norsk.
Jeg er så glad for, at du har selskab. Du behøvede det, hvor hun end er fra.
Hold nu op, Rosa...
-Har du det godt? -Fint, tak.
-Du ser ikke ud til at have det godt. -Sådan har jeg aldrig set ud!
Det var det første, lægen sagde. Dreng eller pige?
Dreng, men han ser ikke ud til at ha' det godt.
Du har det skidt.
Du hænger på den, ikke?
Jo.
Kan jeg hjælpe dig?
Ja.
Salva, hvor har du været? Endelig.
Det ved jeg ikke. Alt. Jeg behøver hjælp.
Salva, de er efter mig.
Men det er en masse penge!
Hvad tror du? Jeg behøver hjælp!
Ja, jeg ved, hvor det er.
Kl. 20.00. Okay. Skuf mig nu ikke.
Ja. Jeg vil være der.
-Færdig? -Ja.
-Hvordan gik det? -Fint, Rosa, fint.
Følg med mig.
Tag de her.
-Hvad laver du? -Behold dem. Jeg hørte dig godt.
De dukkede op i postkassen.
De er fra et af de der ringeshows i radioen.
Og jeg har ikke engang ringet.
Jeg vil ikke have dem.
-Men de er dine. -Ja, men du har mere brug for dem.
Hvad med din ryg? Med de her, kunne du holde op med at gøre rent.
Nej, det kunne jeg ikke.
Det er mit arbejde.
Er de hans?
-Kan du lide dem? -Meget.
-Jeg ved ikke hvorfor. -Fordi de vender ryggen til.
Folk er mere ærlige med ryggen til.
Det er sandt, man kan lyve med ansigtet, eller med munden, med øjnene...
og med ord, men med ryggen til lyver man aldrig.
Tror du, jeg er ærlig?
Hvad?
Se mig i øjnene. Tror du, jeg er ærlig?
Selvfølgelig. Hvad med mig?
-Dig? Ja, er du ikke? -Jeg ville aldrig lyve for dig.
-Jeg ville heller aldrig lyve for dig. -Ærlighed er vigtig.
-Meget vigtig. -Det vigtigste.
Han har ikke taget et billede i 10 år.
-Kan han ikke lide det længere? -Han solgte sit kamera.
Han ville ikke være i stand til det længere.
-Hvorfor ikke? -Sådan er det bare.
Som med alt andet glemmer man det uden øvelse.
Tage billeder, køre på cykel eller flyve i ballon, det er det samme.
Svømme eller...
Eller hvad?
Eller hvad som helst.
Man skal øve sig. En hel del.
-De er efter mig. De fulgte efter mig! -Tag det nu roligt!
Hvordan skal jeg tage det roligt? De er overalt!
På restauranter, diskoteker.
-Du overdriver. -Jeg overdriver ikke. Det er sandt.
Jeg tog hen på plejehjemmet. Der var ingenting.
Ingen gamle, ingen señora, ingenting.
Og jeg er sikker på, jeg bliver overvåget.
-Af hvem? -Dem.
De brød ind i mit hus og gennemrodede alt. De slog endda Lola!
-Slog hende? -I hovedet. Med noget tungt.
-Ikke tungt nok. -Helt ærligt.
Hun ligner en engel, men er et kryb.
Begynd nu ikke på det igen.
-Hjælp mig. -Men hvordan?
-Det ved jeg ikke, tal med dem. -Hvad mener du?
Sig jeg er en god fyr, at jeg vil betale, jeg behøver bare tid.
Vil du betale?
Ja, vi må se hvordan. Jeg har noget tilbage.
Vi kunne vædde på heste ved væddeløbsbanen.
-Eller købe aktier på markedet. -Du satte dig selv på markedet.
-Du er min revisor. -Du fyrede mig.
Sig ikke, du troede på det. Jeg fyrede dig ikke.
Jeg blev bare lidt sur og tabte tålmodigheden.
Vi rige er meget utålmodige.
Jeg skal prøve. Jeg lover ikke noget.
-Jeg taler med dem i morgen. -Tak.
Gem dig derhjemme, bliv der. Hvor bor du forresten henne?
Jeg skriver det. Jeg henter noget papir, okay?
Hvad? Kigger du dig i spejlet?
Hej, unger. Far er hjemme!
Du er et kryb. Et farligt kryb. Du gennemrodede hans hus.
Du gjorde det! Du var ude efter hans penge. Fra den første dag, siden festen.
Du er ikke engang tjener. Det så jeg. Du var rædselsfuld.
Med din uskyldige stakkels-pige-kommedie, din rygsæk og din billige parfume.
Jeg kender dine motiver, Lolita. Du er ikke den første.
I er ens alle sammen. Jeg genkender jer langt væk fra med det samme.
Det er som om, jeg har en sjette sans, og ved du hvorfor?
-Fordi du er ligesådan. -Netop.
Men det her er anderledes.
-Er det? Hvorfor? -På grund af Martin.
Han er anderledes. Jeg kan lide ham.
Du kan lide ham. Det vidste jeg ikke. Det er jo perfekt.
"Jeg kan lide ham", siger Lola. Jeg sagde, I var ens.
Beklager. Du er den bedste. Den bedste indtil videre.
"Jeg kan lide ham." Hun er fantastisk!
Hvad så? Kan jeg ikke...
Jo, du kan. Du er professionel. Og en professionel bør ikke blande tingene.
Jeg siger det kun en gang, forsvind. I dag. Ellers fortæller jeg ham alt.
-Han ville ikke tro på dig. -Prøv.
Salva, min ven. Du er den bedste. Jeg kan virkelig regne med dig.
-Hvor er Rafa? Hvornår kommer han? -Han kommer ikke.
Han begik selvmord.
-Virkelig? -Virkelig.
For cirka en uge siden.
-Stakkels fyr. -Nej, fyren var et røvhul.
Han forstod ikke livet. Han var begyndt at hade det.
Og begynder man at hade livet, begynder det at hade dig.
Det er frygteligt, tro mig.
Hvert problem, selv det mindste, bliver til hele verden...
alt er enormt, deformt, afskyeligt, utåleligt.
Det skete for Rafa. Han forstod det ikke. Livet er anderledes.
Livet er at nyde hver dag, nyde fredag, blive narret på en mandag...
lege i parker, græde på hospitaler...
Omfavne dem, som omfavner dig, og ikke omfavne dem, som ikke gør det. Skidt pyt.
Og se problemerne lige i øjnene, store eller små.
Og nogle gange overvinde dem, og nogle gange ikke.
Skaffe sig af med dem.
Falde ned, rejse sig op...
og rejse sig op igen, alle de gange det er nødvendigt.
Det er alt, mere eller mindre.
Talte du nogensinde med ham sådan?
Nej. Det ville ikke have betydet noget. Han ville ikke have forstået det.
-Hvorfor ikke? -Fordi det er sandheden, og den gør ondt.
Han ville ikke have lyttet. Han var døv.
Og blind, han kunne ikke se noget. I det hele taget en katastrofe.
Savner du ham?
Nej, slet ikke.
Du har ret, sandheden gør ondt.
-Hvad er der? -Jeg går, kan du ikke se det?
Jo, men hvorfor?
Det vil ikke virke. Der vil gå lort i det snart.
Vi er helt forskellige. Der vil gå lort i det.
-Det er alt. Stop. -Hvorfor? Og hvis vi ikke er så forskellige?
Tro mig. Jeg er ikke, hvad jeg ser ud til.
Det er der ingen, der er. Heller ikke mig.
Det mener jeg ikke. Jeg taler ikke om senere forandringer...
din snorken om natten eller fodbold...
eller om at du bliver skaldet som 40-årig lige som din far.
Jeg taler om noget andet.
Jeg er ikke den, du tror, jeg er.
Og det er du heller ikke.
Jeg elsker dig.
Hej, Martin.
Hej, Pilar.
Så hold dog kæft, for fanden!
-Av for satan. -Hold op med at skrige.
Hvad er der galt?
Lort!
Du var her ikke. Jeg troede, der var sket noget.
Derfor gik jeg ind. Undskyld, okay?
Det gik dårligt, ikke?
Gik det dårligt?
Jeg gjorde mit bedste.
-Du skal tage af sted. -Det sker så hurtigt.
-De vil have deres penge. -De kan rende mig.
Nej. Det vil de ikke. Du skal tage af sted.
De fyre kan blive rigtig slemme. Du har ikke set dem vrede. De kan være frygtelige.
Jeg har set dem gøre ting med fingernegle... Hvad?
For Guds skyld, glem Lola. Du har mere alvorlige problemer.
-Jeg elsker hende. -Vel gør du ej!
Hun er en godte, stop. Med en god røv...
men at sige, at du elsker hende?
Man kan ikke elske nogen, når man er ved at dø!
Hvordan ved du det? Har du talt med hende?
Nej, du har kigget på hendes røv, men du har ikke talt med hende.
Du kender hende ikke.
Hun er et kryb.
Jeg har venner ved politiet endnu. I fængslet er der gode forbindelser.
Hun var ikke ude efter dig med vilje. Hun stødte bare ind i dig.
Sikke en sæk!
Hun gennemrodede dit hus og slog sig selv.
-Så du det blødte? -Hun sagde, hun led af blodcelleformation.
Blodcelleformation.
For mange hvide blodceller. Derfor blødte hun ikke.
Blodcelleformation. Pigen er utrolig.
-Hvorfor? -Hun ville have dine penge.
-Men fandt dem ikke. -Nej. Jeg havde det på mig.
Godt gået. Har du holdt øje med det?
Ja.
Sæk!
-Har hun din underskrift? -Det ved jeg ikke.
Tænk. Har du skrevet noget under, hun kunne kopiere?
-Det tror jeg nok. -Synd. Hun har den.
"Vi er ikke ens." Selvfølgelig er vi ikke det.
Du er en skide sæk, det er jeg ikke. Jeg er en idiot.
Jeg brugte mit livs sidste uger med en...
-sæk! -Glem hende. Hun er ikke det værd.
Og Brasilien er fuld af Lolaer, mulat-Lolaer.
Hvorfor Brasilien?
Fordi det er bedre end Venezuela. Jeg forklarer.
Jeg satte resten ind på en sikker konto. Bare rolig, hun har ikke rørt dem.
De står i dit navn, i São Paulo-banken...
afdeling 112, kontonummer 110947. Det er en normal konto.
4,5 procent, ikke dårligt i Brasilien. Med krisen sænkes renten måske.
Direkte fly, ingen mellemlanding. En bil møder dig i lufthavnen.
Og et værelse på Garota Dourada.
Sig de skal give dig et værelse på bagsiden.
Jeg har været der, der er fint.
Tak mig ikke. Jeg tog endnu 200.000 pesetas i kommission.
Se ikke sådan på mig. Er jeg ikke din revisor? Kom nu.
Er der en nødudgang?
Sidste udkald, fly 4119 til São Paulo.
Hvad?
Ingenting. Jeg er ikke sikker.
Der må være en anden løsning.
Det hjælper ikke at stikke af. Jeg løser ikke noget.
Glem hende! Hun er en tyv! Hun er ikke noget for dig.
Jeg må tale med hende. Bare en gang. For at sige, hvad jeg mener.
Så ring til hende. Vi redder dit liv. Forstår du det ikke?
-"Vi"? Hvem er "vi"? -Vi. Mig og dig. Det "kongelige vi".
Desuden er det ikke bare Lola.
Martin. Jeg sætter mit liv på spil. Jeg burde ikke gøre det.
Du ta'r af sted, men jeg bliver.
-Det er mig. -Hvad mener du?
Jeg er træt af at stikke af. Jeg vil hellere kæmpe.
Kæmpe? Har du set de fyre? Det bliver ikke en kamp. Det bliver en massakre.
Jeg er ligeglad. Det foretrækker jeg. Jeg vil leve, for fanden, leve!
Forstår du det ikke?
Hvis du virkelig vil leve, så tag det fly, nu.
Løb!
Jeg ordner det.
Held og lykke!
-Gjorde det ondt? -Pas bare på.
Du ved, den er øm, og så slår du mig.
-Gå til lægen, ellers bliver det kronisk. -Det var ikke meningen.
Ikke meningen? Det er det aldrig. Det var heller ikke meningen forleden.
Jeg beder dig, Martin.
Jeg ved, du er der. Luk op!
Hej.
-Beklager. -Du er Martins kæreste, ikke?
Du aner ikke, hvor meget det glæder mig, han behøvede virkelig en.
Og du er så sød.
Jeg har aldrig set ham med en som dig i de 10 år, vi har været naboer.
Naboer?
Har han taget billeder af dig? Han tog et af mig bagfra.
Ingen forstår den fyr.
Jeg tror ikke, han er hjemme. Vil du have en kop kaffe?
Vi kan lære hinanden at kende. Vi bliver jo naboer.
Det her er altså ikke hans vens hjem?
Hvilken ven? Martin har ingen venner. Hvordan var der i Norge?
-Jeg tror, den er brækket. -Nej, mand. Hvordan skulle den være det?
Jeg kom bare forbi...
så jeg ville hilse på Lolita og hendes lillesøster.
Hvor er det pænt!
Men se, det er jo mig.
Var du så forelsket i mig, at du skrev mit navn overalt?
Eller legede du bare med mig?
Begge dele.
-Er de forenelige? -Ja, jeg narrede dig.
Jeg ville berøve dig. Men tingene ændrede sig.
Da jeg lærte dig at kende, blev det sværere. Jeg forelskede mig.
-Løgner! -Derfor rejste jeg. Jeg ku' ikke fortsætte.
Løgner. Du er en løgner. Alt det om din søster.
Boede I ikke sammen? Hvor er hun? For jeg kan ikke se hende.
Lillesøster, hvor er du?
Hvor er du? Træd frem. Jeg kan ikke se dig. Måske findes du ikke.
-Hvad hedder hun? -Ginny.
Gin er noget, man drikker!
Hun er her ikke, hun er på hospitalet.
Regningerne er ikke billige, jeg skal skaffe penge et sted fra.
Tjenere tjener ikke meget, ved du. Hun har kun familien.
Hun kan ikke røre sig.
Hun kunne ikke lide livet, hun begyndte at hade det.
Og begynder man at hade det, begynder livet at hade dig.
Hun var vel en kujon og bestemte sig for at forsvinde.
Som din ven.
-Som din ven, "Rafa". -Løgner.
Du narrede mig før. Jeg behøver ikke tro på dig.
Taler du til mig om ærlighed?
Hvad med millionæren, firmaet, Rafas hus?
-Og Rafa? -Det er anderledes.
-Det er ikke så anderledes. -Jo.
Det er det samme.
Jeg narrede dig for at stjæle og du mig for at få sex.
Ja. Og ved du hvad? Det var ikke det værd.
Giv mig checkhæftet.
-Hvilket checkhæfte? -Det du tog fra mit hus, tyv!
Hvad? Jeg har ikke noget checkhæfte.
-Kom nu, Lola! -Jeg sværger.
Hvordan skal jeg sige det, med ryggen til?
Jeg ville ikke komme, jeg var bange for at se dig...
men nu glæder det mig, at jeg kom.
Du kan beholde det. Kontoen er tom.
Salva, det er Martin, jeg vil se dig.
Hvor tror du? Nej, hør efter.
Kl. 14.45. På Senate Corner. Alene.
Med drikkepenge fra alle passagerer... Ordn det.
Gennemsnitlig 25 pesetas, 600 passagerer pr. dag...
-Det er mange penge. -Hvorfor sku' de give dig drikkepenge?
Det får tjenere. Det er det samme.
-Det er for servicen. -Vi kører folk hjem, er det ikke service?
-15.000 pesetas. -Hver dag. Tænk hvad en måned giver.
Det er vist obligatorisk i New York.
-Virkelig? -Ja. Og de er alle amerikanere.
For fanden, Martin.
Blev han ikke fyret?
Hej.
Må jeg bede dig om en tjeneste?
Det er som en deodorant med det lille hul, der vender væk.
Og vær forsigtig.
Problemer?
Et par stykker. Små.
TREDJE SAL
-Hej. God eftermiddag. -God eftermiddag.
Kom, lvan.
Stå stille!
Enhver der rører sig er død!
Hvem er han?
Endelig ser jeg lyset for enden af tunnelen.
Ved de ingenting?
Jeg lovede min kone, jeg ikke ville komme i fængsel igen.
Jeg prøver.
-Men du arbejder stadig. -Ja, alene. Det er sikrere.
-Og de andre? -De andre?
Jeg vil se dem. Jeg har tænkt på det.
Jeg vil arbejde.
Jeg sætter en del af lønnen ind på en konto med fast kurs og lever af resten.
Mine billeder er der også. En ekspert sagde, de var udmærkede.
Vi prøver at afsætte dem til et galleri. Hvis jeg sælger...
Jeg ved, hvad du vil sige, det er slemme fyre, men jeg er også slem.
Og hvis det hele fungerer, vil jeg om et par år...
Der er ingen andre.
-Hvad synes du? -Der er ingen andre.
-Ingen andre? -Der er ingen andre.
Du behøver ikke betale noget til nogen.
-Hvad med pengene? -Pengene?
-Så du nogensinde nogle penge? -Nej.
-Der ser du. -Jeg så dem ikke, men de var der.
Jeg købte ting, spiste dyre middage.
De var der, men du rørte aldrig ved dem.
Du underskrev checks, de kunne have været servietter.
Jeg forhandlede på dine vegne, investerede i de rigtige ting...
købte fra gruppefirmaer.
Du brugte dem bare. En person, der brugte for os.
-Hvorfor? -Vi behøvede din finansielle identitet.
Til at vaske 100 millioner hvide uden at vække mistanke.
Vi plejer at bruge folk som dig til at bruge en vis sum beskidte penge...
til at geninvestere i den gruppe, de kommer fra.
Det kommer fra dem og går tilbage til dem.
Det hele forbliver i gruppen.
Det forstår jeg sgu ikke.
Det er meget enkelt.
Vi gav dig jetonerne, men det er vores kasino.
Nå, på den måde.
Og bankøren vinder altid.
Altid.
Pengevask.
Sidste gang jeg hørte det, var foran en dommer.
Og det er ikke et lykkeligt minde.
Vi fulgte efter dig. Vi vidste hele tiden, hvor du var...
og hvad du brugte vores penge til.
Og ved du hvad?
Du var en af de bedste pengebrugere, jeg har set.
Jeg vidste det fra start af. Fyren er god.
Jeg kunne ikke lade dig slippe væk. Og du var meget god.
Du slog dig løs...
indtil krybet viste sig. Det sker somme tider.
Du er ikke den første, der tiltrækker et kryb, når der er penge involveret.
Vi kalder dem kryb, fordi de er svære at udrydde.
Det her bed sig godt fast.
Hun bragte det hele i fare, og pengene var ved at lande et andet sted.
Hvis tingene bliver komplicerede, bruger vi insekticid.
Denne gang var det ikke nødvendigt.
Du er ikke den første.
Vi bruger også selvmordskandidater. Skifter de mening...
får vi dem ud af landet.
Hvad sker der med mig nu?
Firmaet tror, du er i Brasilien.
Du kan gøre, som du vil.
Du har 10.000 pesetas tilbage.
Tag hende med ud og spise.
Jeg smutter. Jeg skal arbejde.
Beklag dig ikke.
Du prøvede at leve livet, ikke?
Los Lagos Biograf
Kom nu, du er ved at falde i søvn.
Se hvilken gave.
-Men han har puds i tænderne. -Enten er man rig eller smuk.
Man kan ikke få alt.
Du har ikke set Pretty Woman.
Hvad sker der? Pas dog på! Lort!
Hvordan fandt du mig?
Jeg ledte efter dig.
-Jeg har en masse at fortælle. -Ikke her. Kom.
Vent, jeg skifter tøj.
-Hvordan går det, Martin? -Godt.
Hvis aktiemarkederne ikke falder til ro, må vi selv forhøje priserne.
Sikkert.
Hvis der skal komme lidt liv i kludene...
Hold da kæft! Hun er ikke dårlig.
-Mindst et nital. -Et nital?
Ikke? Synes du, det er meget?
Otte en halv?
Hvad skete der?
Martinien var lidt stærk. Kom.
-Sådan gør man ikke. -Hvorfor?
Vent. Du kender mig knap.
Du kender ikke mig.
-Lola. -Martin.
-Hvad laver du. -Stjæler fra de rige.
Hvad med dig?
Mig?
Jeg kører folk.
Lad os sige, at jeg tager dem med hen til deres drømmested.
Er du troldmand, eller sådan noget?
Buschauffør.